I forrige afsnit.
Ukendte væsner angreb Miles.
Han klarede det, men noget i ham ændrede sig.
Rich og Daughtery samlede fakta om væsnerne -
- og viste dem til verden.
Vi vil nu vise et indslag om de ukendte væsner.
- Er det en dinosaur? - Til dels.
Om et halvt år står vi over for en miljømæssig katastrofe.
Men Lee vil gøre alt for at stoppe dem.
Nu fortsætter "Surface".
Vent. Ingen ved, hvor vi er, så hvem sender os en fax?
Anne eller tv-kanalen?
- Sig, de skal skubbe det ind. - Kan I skubbe det under døren?
Jeg skal have en underskrift.
Siden hvornår skal man underskrive for en fax?
Låsen...
- Rich. - Hold fast.
- Hvad laver du? - Jeg smutter.
Det sidder fast.
Fjerde sal. Værelset nedenunder.
De tager trappen.
Der er ikke nogen, men vi bør vente.
Vi kan ikke narre dem længe, så vi må hellere smutte.
Skynd dig videre.
- Hvad? - Gå nu.
Fortsæt. Jeg kommer senere.
Hvad skete der?
Kom nu.
- Hvor skal I hen? - Kør bare. Jeg siger til om lidt.
- Er det en pistol? - Ja.
- Bløder du? - Det er ikke mit blod.
Hvad har vi her? "Strategisk efterretningstjeneste".
Agent John Donan.
Så er det officielt. Vi er på flugt.
Miles. Kom nu. Vi skal gå.
I orden. Tror jeg nok.
Usædvanligt. Ingen tegn på bidsår.
- Feberen er gået ned. - Hvad var det?
Du ville vide mere, når resultaterne kom.
- FUO. - "Feber af Ukendt Oprindelse".
- I aner ikke, hvad der er sket, vel? - Du var heldig.
- Det lyder ikke betryggende. - Må jeg tale alene med ham, mor?
Ja, selvfølgelig.
Jeg spekulerede på den ukendte del.
Kan min feber skyldes noget fysiologisk?
En anormalitet i vævet eller en granulometrisk sygdom?
- Og det spekulerede du bare på? - Jeg undersøgte det på nettet.
Vi fik os en forskrækkelse. Hvad vil du gerne vide?
Hvis et underligt væsen bider en -
- forandrer man sig så, så man bliver som det?
Du er 14 år, og din krop forandrer sig konstant. Det er nok bare det.
Det skyldes ikke noget granulometrisk. Sådan er livet.
Rejs dig op.
Du er frisk og helt normal.
Hej. Hvor har du været? Jeg har ledt efter dig.
- Jeg ved det. Jeg kunne ikke ringe. - Feedbacken var fænomenal.
Programmet fik en masse e-mails.
- Du godeste. Har du det godt? - Ja.
Der er sket noget.
- Hvorfor er de efter jer? - Det er ikke hvem som helst.
Det er "Strategisk efterretningstjeneste".
- Havde de en arrestordre? - Nej, de er mere som mafiaen.
- Men nyheden er allerede ude. - De kan miskreditere den.
- Vi er de eneste overlevende vidner. - Ja, problemet er, at vi er i live.
Javel. Det er skræmmende. Og interessant.
Jeg tager på kontoret og ringer til Jack Cooper.
- Hvem er det? - En ven inden for marinen.
- Han kan måske hjælpe os. - Sig ikke, vi er her.
Nej, det lover jeg. Bare føl jer hjemme. Der er mad i køleskabet.
Jeg ringer senere.
- Nej, vi kan ikke tage telefonen. - Jeg lægger på og ringer igen.
Godt. Tak.
- Tror du, de ville slå os ihjel? - Det kan du bande på.
Jeg kan kun tænke på Jesse. Hvornår ser jeg ham igen?
Du vil få Jesse at se, og jeg mine piger -
- men vi udsætter dem for fare, hvis vi ser dem.
De fandt os jo på det forbandede hotel.
Din veninde spurgte om noget. De havde ikke en arrestordre.
De havde smidt os ud over balkonen, hvis de kunne.
- De slog Jackson ihjel. - Det ved du ikke.
Hvor er han så? Hvorfor ringer han ikke?
Vi har fat i noget stort. Noget større end en ny art.
Lad os tænke på det, når vi tænker på vore børn.
- Hej, hedder du Caitlin? - Ja. Er Miles hjemme?
- Ja, jeg henter ham. - Nej, det er i orden.
Afsløret.
- Porno? - Matematik.
- Vil du se noget sejt? - Ja.
- Hvad? - Ikke noget.
Mine forældre vil ikke have, vi lukker døren, hvis der...
- Hvad? - Er en pige på besøg.
- Ikke fordi der sker noget... - Man ved aldrig.
Prøv at se det her.
Jeg ved, du har savnet dit søuhyre.
Jeg har koblet dig på akvariets web-kamera, så du kan se ham.
Det var jo min fejl, at du ikke kan se ham.
Tak.
Der er fest i aften. Vil du med?
- En hverdag? Mine forældres regler. - Lad dig ikke stoppe af det.
Hej, mrs Burnett. Giv mig besked.
Du godeste. Jeg har 81 beskeder.
- Folk begynder vist at tale. - Ja, men hvilke folk?
"Enden er nær." "Væsner dræbte Kennedy."
Se her. "Mord i North Carolina."
En mand blev angrebet. Fingrene bidt af, øjnene brændt ud.
Så kører vi. Hvad skriver den skøre rad?
Vent. Hvad er det?
"Plausibility T Figurehead".
Det var den, vi så på Cirkos kontor.
- Skal vi svare? - Hvad?
Det spurgte du mig ikke om.
Du burde vide nu, at alt kan spores. Alt.
- Tror du, det er en fælde? - Det er ligegyldigt.
- Vi bliver her. - Men historien spreder sig.
- Denne person ved åbenbart noget. - Det er ligegyldigt.
- Jeg svarer. - Lad nu være.
Det skulle du ikke have gjort. Det var en dårlig ide.
- Der kommer ikke nogen efter os. - Giv tid. Vi skal ikke dumme os.
- Det var nyt. - Svar ikke.
Det er netop den slags, jeg taler om. Se nu, hvad der sker.
- Det ved du ikke. - Netop den slags, jeg taler om.
Den sporer os. Sluk den...
Adenine, cytosin, guanin og...
- Hvad er det? - Svar. Guanin, thymine og...
- Uracil. - Korrekt.
Doktor Daughtery?
Ja. Hvem taler jeg med?
Jeg så dit indslag i fjernsynet.
- Hvordan gør du det med computeren? - Ikke al teknik er tilgængelig.
Det var interessant at høre om. Hvordan undersøgte du dna'et?
- Jeg har vævsprøver. - Dem vil jeg gerne undersøge.
- Er det muligt? - Hvem taler jeg med?
- En ven. - En ven?
- Det er vanvittigt. - Jeg må forblive anonym.
I har nok oplevet noget lignende.
Aldrig. Det sker ikke, min fine ven.
Hvis jeg ville skade jer, ville jeg finde en nemmere måde.
Hvad pokker er det?
Det er os.
- Jeg vil jer intet ondt. - Godt.
- Hvad får vi ud af det? - I får svar.
Jeg efterlod nogle ting til jer som tegn på min gode vilje.
Digitaliser ikke denne information.
- Leary Street 100. - Giv mig en kuglepen.
Koden er 576.0162.
Koden til hvad...
Hej. Fik du alligevel lov til at gå?
- Jeg sagde, vi var skolekammerater. - Fra hver sin skole? Det var smart.
- Hej, Caitlin? - Hej.
- Er det dine venner? - Ja, vi går alle på Eisenhower.
- Der må være sjovt på Eisenhower. - Har I ikke fester på Del Mar?
- Ikke om mandagen. - Caitlin.
- Hej. - Miles, dette er Lionel og Mark.
- Hvordan går det? - Vil I have noget?
- Skal vi bade? - Nej.
- Det er iskoldt. - Det er meningen.
- Vi ses senere. - Ja, hej.
De første fyre, jeg lærte at kende her. Fjolser, men søde fjolser.
Hvor skal vi hen?
- Jeg kan ikke sejle. - Man behøver ikke specialtræning.
- Fryser du? - Nej.
Det er meningen, du skal sige ja.
Det var underligt.
- Undskyld. - Det var ikke din skyld.
Det var nok masten, som var statisk.
Hvor skal du hen?
Hvad sker der? Hvad er der, Miles?
Mark. Hvor er du?
- Der er noget galt. - Hvor er du?
Sluk musikken...
Mark? Hvor er du?
- Hvad skete der? - Han dykkede, men kom ikke op igen.
- Jeg forsøgte at finde ham. - Mark.
Gå ikke derud. Der er noget i vandet.
Jonathan.
- Leary Street 100. - Skal vi lære at læse?
Det forklarer koden. Titalssystemet.
Her er det. Herovre.
Det burde være her.
På denne side.
Her er den. "Arternes oprindelse".
Hvordan skal det hjælpe os?
Rich...
Se, der er falske id-kort. Her er også kreditkort.
Lad mig se. Der er billeder af mig og alting.
- Det må være fra tv-indslaget. - Det er et dårligt billede af mig.
Se telefonen.
- Hallo? - Doktor Daughtery, tak.
Javel. Det er til dig.
- Hallo. - Hallo, doktor Daughtery.
- Hvorfor gør du det her? - Jeg vil vise min gode vilje.
Telefonen kan ikke spores. I har ubegrænset kredit på kortene.
- Det er godt, når man flygter. - Hør her.
- Vi kan ikke tage imod det. - Det er min måde at sige tak på.
- For hvad? - I har overlevet. Det er stærkt.
Hvis du giver os alt det, vil du nok have noget til gengæld.
- Jeg vil se væsnets dna. - Hvorfor?
- Det vil besvare nogle spørgsmål. - Hvilke spørgsmål?
Spørgsmål om den... som skabte "Din stygge skabning".
Jeg forstår ikke, hvad du taler om.
Jeg vil gerne tale med dig om det. Vil du tage dna-prøverne med?
- Er du interesseret? - Jeg...
Godt, tak. Jeg vender tilbage inden et døgn.
- Hvad? Hvad sagde han? - Aner det ikke.
- Jonathan. Mark. - Jonathan.
Mark. Jonathan.
- Hvad laver de? - De sover måske i klitterne.
Men de var ikke i klitterne. De var i vandet.
De forsøger bare at gøre noget.
Mark. Jonathan.
Vi har fundet noget.
De har fundet noget. Kommer du ikke?
Jeg ved, hvad de har fundet.
Miles og Jared. Jeg skal bruge jeres hjælp.
I går aftes blev en tekniker angrebet.
- Af Nim? - Han er helt vild, Miles.
- Hvad har I gjort? - Intet. Ingen kan komme tæt på ham.
Hvor er han?
Hej, Sean.
Det er Daughtery. Ja, det ser du vel.
Du har vel set tv-indslaget.
- Jeg har en film på... - Det nye væsen.
Der er noget underligt med den måde -
- regeringen reagerer på.
Jeg har brug for en tjeneste.
Kan du huske Carolyn Pizzoll fra Berkeley?
Hun har vævsprøver -
- som jeg har brug for.
Hun ved, hvilke det er. Du skal gå hen og møde hende -
- få fat i prøverne og så give dem til mig.
Jeg giver dig adressen.
Sig ikke, at jeg har kontaktet dig. Sig til Jesse, at jeg elsker ham -
- og jeg savner ham af hele mit hjerte.
Han vil forstå.
Hjælp mig, Obi-Wan. Du er mit eneste håb.
Farvel.
Det er fra i går lidt efter ni.
Han provokerede ham ikke.
- Har han det godt? - Elleve sting, men han overlever.
Han truede ikke Nim. Vi ved ikke, hvorfor det skete.
Det skete samtidig med angrebet på stranden.
- Hvad laver du? - Han er et vildt dyr. Gå ikke ind.
Nim skader ikke mig.
Hvor er du, Nimmy?
Nim.
Der sker ikke noget.
Det er mig, Nim. Miles.
- Hvad laver han? - Jeg tror... han spinder.
Sean.
Hej. Hvordan gik det med prøverne?
- Tak. - Så tager du ikke Jesse på lørdag?
- Jeg vil gerne, men kan ikke. - Underlig måde at vise det på.
- Sean, jeg... - Der sker meget, du ikke forstår.
Er det en pistol?
Hvad er der galt med dig?
Sean. Vent.
Sean. Du forstår det ikke nu, men det vil du. Det lover jeg.
Du skal vide en ting. Cheryl og jeg skal giftes.
Det er... fantastisk.
- Tillykke, Sean. - Det vil give Jesse stabilitet.
Jeg havde nær glemt det.
Dette... er fra din søn.
JEG ELSKER DIG FRA JESSE
Hvad kan jeg sige?
Alle, som kendte Jonathan, husker hans smilende ansigt.
Hans evne til at se det positive i alt.
Han kunne løfte stemningen bare ved sin nærværelse.
Miles.
- Hvorfor sidder du alene? - Jeg kender ikke nogen.
Du kender halvdelen af byen, og du kender mig.
Jeg ledte efter dig på akvariet, og jeg lagde beskeder.
Det ved jeg.
Du ringede ikke tilbage.
Hvad sker der?
- Det ved jeg ikke. - Far siger, at kun du ved det.
Lad være. Rør mig ikke.
- Undskyld. - Nej, det er mig, der undskylder.
Jeg er... Jeg er syg.
Jeg...
Hvad?
- Ikke noget. - Miles?
Vejkrydset ved vej 5 og 21.
Det er her. Se.
Mr Connelly og doktor Daughtery.
Er du klar?
- Ja, så klar som vi kan blive. - Der må være sket en misforståelse.
- Indbydelsen gjaldt kun Daughtery. - Ja, det er en misforståelse.
- Det er begge eller ingen. - Hun kommer tilbage om et døgn.
- Nej, det går vi ikke med til. - Helt i orden.
Jeg giver beskeden videre. Hyggeligt at møde jer.
- Rich. - Vær nu ikke dum.
Husk, hvad han sagde. Han kunne have skadet os, hvis han ville.
- Vi ved ikke noget om ham. - Husker du, hvad du sagde?
Du sagde, vi skulle finde frem til sandheden.
Vore familiers liv står på spil. Dine piger og Jesse.
Det er det, det handler om.
Jeg kan ikke lide det.
Jeg må bede dig om at bære denne, til vi når frem.
Jeg beklager, men det er den eneste måde.
Godt. Pas på albuen.
Det skete igen. Han havde det fint, men pludselig...
Skynd dig, din nar.
Jeg ved, du er derinde.
- Gå væk. - Vil du give mig min T-shirt?
Hallo?
- Du ser dårlig ud. - Det gør du også.
Hvorfor skal du altid misforstå alting?
- Er der andre derinde? - Nej.
Du er ved at blive et rigtigt monster.
Hent bedøvelsespilene. Han slår sig selv ihjel.
Et trin... et trin. En lille rampe her. Sådan.
Det tager lidt tid for øjnene at tilvænne sig, men bare slap af.
- Du er sikker her. - Hvornår møder jeg bossen?
Snart.
- Hvad laver du? - Det er for en sikkerheds skyld.
Tror du, jeg vil snyde jer efter alt det her?
"Det, vi vil, er ikke altid det, vi opnår." Spørg Lisa Meitner.
- Den østrigske fysiker, ikke? - Jo.
Hun flygtede fra nazismen og opdagede atomspaltningen.
Hun så en fremgangsrig verden med ubegrænset atomenergi.
Men i stedet blev hendes forskning brugt til at udvikle et atomvåben.
- Du er ham, ikke? - Hvem?
Bossen.
- Hvor længe har den været her? - Vi ved ikke, hvad det er.
Vi vidste ikke, det havde med angrebene at gøre.
En dreng i Drawbridge endte på hospitalet efter et angreb.
Det er en epidemi.
Det var dig, der endte på hospitalet, ikke?
Det er i orden, Miles. Jeg vil vide, hvad der sker.
Nej, du vil ikke.
Miles.
Jeg plejer ikke at gøre dette for en fyr. Jeg gør det for din skyld.
Stop, Miles.
Sig til, hvis jeg skal gå.
- Nej, det skal du ikke. - Hvad så?
Jeg er ligeglad med din hemmelighed.
Det er sandt.
Ingen statisk elektricitet. Der er ikke noget galt.
Jeg skal have mine piller.
- Jeg har en APOE. - Kan det give dig en hjertelidelse?
Jeg rodede med min egen kode, og så skete det.
- Genet? - Firmaet vil ikke accepter det.
- Hvilket firma? - Det skal du ikke bekymre dig om.
- Der er ikke noget firma? - Er regeringen ikke indblandet?
Der er sikkert agenter, men regeringen ved ikke så meget.
Så du arbejder for et firma, som ikke findes?
Ja.
Man spekulerer efter et stykke tid, om man eksisterer. Prøverne, tak.
Her.
Det er mit bidrag, og nu vil jeg gerne have nogle svar.
- Har firmaet et navn? - Ikke et, men hundredvis.
Kasser i kasser. Det er den indre verden, som man tjener på.
- Hvad er dit speciale? - RNA-enzymer.
- Jeg ændrer dem. - Til at gøre hvad?
Til at fungere som sakse, som klipper dårligt gensegment væk -
- og tilfører nye versioner.
Min vision er væv, som reparerer sig selv.
En dag bliver det virkelighed.
En verden, hvor dit arbejde gør gavn.
Ja, jeg er naiv.
Det er mine kunstige kromosomer.
I dit nye hvirveldyr.
Undskyld, men siger du...
- At væsnet er konstrueret? - Jeg foretrækker "skabt".
- Du byggede denne tingest. - Jeg og måske 2.500 andre.
Du lavede dette dyr?
Hvorfor gjorde I det?
Fordi vi kunne.
Danske tekster Broadcast Text København, 2006